<font color=Copyright from SI Media
(KÖR VOKALISERAR I RYTM)
(MER MÄNNISKOR BÖRJAR VOKALISERA)
(ALLA VOKALISERAR)
(FOTSTEG)
ALLA: (SJUNGER) Född ur kall midvinterköld
Ur karga bergens dimma
En kraft båd' hård och skön
Har skap't denna frusna härskarinna
Så hugg genom hjärtat,
kall och klar
Hugg mot en kraft, så underbar
Skåda en skönhet som bedrar
Frukta hennes skäl
Hon älskar dig ihjäl Hup! Ho!
Passa dig! Låt det va'!
Dra upp! Ho!
Passa dig! Låt det va'!
-Vacker -Mäktig
-Farlig -Rå
Is har magi som man ej rår på
Starka som få,
Inte din vän
Starkare än hundra män! (ALLA STÖNAR)
(STÖNAR) Oh!
Född ur kall midvinterköld
Ur karga bergens dimma
En kraft båd' hård och skön har skap't
Denna frusna härskarinna
Så hugg genom hjärtat,
kall och klar
Innan hon ditt hjärta tar
Ingen enda man hon spar
Dags att ta farväl
Av denna frusna själ
(STÖNAR)
KRISTOFFER: Sätt fart, Sven!
(VISKAR) Elsa. Psst!
Elsa! (STÖNAR)
Vakna. Vakna. Vakna, då!
Anna, gå och lägg dig igen.
(SUCKAR) Jag kan inte.
Himlen är vaken, och jag med,-
-så vi måste leka!
Men då får du leka själv.
(STÖNAR)
(FLÄMTAR)
(STÖNAR)
Vill du bygga en snögubbe?
Kom, kom, kom, kom!
(HYSSJAR)
(BÅDA SKRATTAR)
ANNA: Snälla trolla!
Snälla trolla!
Oh...
- Beredd? - Uh-huh. (SKRATTAR)
Det är helt otroligt!
(ANNA SKRIKER UPPHETSAT)
Titta här!
(FNISSAR)
Hej, jag heter Olof,-
- och jag gillar varma kramar.
Jag älskar dig, Olof!
(SKRATTAR)
ANNA: Olof... (SKRATTAR)
Det kittlar i magen!
Åh!
ELSA: Vänta!
ANNA: Fånga mig!
ELSA: Fick dig!
ANNA: Igen!
ELSA: Vänta!
- ANNA: Whoo-hoo! - ELSA: Inte så fort!
(STÖNAR)
ANNA: Whoo!
- ELSA: Anna! - (STÖNAR)
(ELSA FLÄMTAR)
Anna!
(ANDAS STRESSAT)
Mamma! Pappa!
(SNYFTAR) Nej, nej...
Ingen fara, Anna. Jag har dig.
- DROTTNINGEN: (FLÄMTAR) - KUNGEN: Elsa, vad har du gjort?
(FORTSÄTTER) Det här börjar gå för långt.
Det var inte meningen. Förlåt mig, Anna!
- Oh. Hon är iskall. - Jag vet vart vi ska gå.
(KUNGEN ANDAS STRESSAT)
(HÄSTAR GNÄGGAR)
Is?
Fortare, Sven. (FLÅSAR)
(VISKAR) Sven!
(SVEN FLÅSAR)
KUNGEN: Snälla! Hjälp! Det är...min dotter.
(FLÄMTAR)
Det är kungen.
(ALLA MUMMLAR)
- Troll? (FLÄMTAR) - Shush!
Jag försöker lyssna.
Gullungar. Jag tror jag behåller er.
Ers majestät.
Medfödd kraft eller förbannelse?
KUNGEN: (STAMMAR) Medfödd. Och den blir allt starkare.
Här, här.
Lyckligtvis träffades inte hjärtat.
Hjärtat kan inte förändras så lätt.
Men huvudet går att påverka.
Gör vad du kan.
TROLL: Jag rekommenderar att vi tar bort all magi.
(FORTSÄTTER) Även minnen av magi, för säkerhets skull.
Men oroa er inte. Hon kommer minnas gjädje.
(SUCKAR)
Hon kommer klara sig.
Kommer hon inte minnas att jag har krafter?
Det blir bäst så.
Lyssna noga, Elsa. Din kraft kommer att växa.
(FORTSÄTTER) Den rymmer stor skönhet,-
(TROLL FLÄMTAR)
(FORTSÄTTER) - men också stor fara.
(FLÄMTAR)
Du måste lära dig att behärska den.
Fruktan kommer att bli din fiender.
- (KVINNA SKRIKER) - (FLÄMTAR)
KUNGEN: Nej!
Nej, vi ska skydda henne.
Hon kan säkert lära sig kontrollera den.
(FORTSÄTTER) Tills dess...
...håller vi portarna låsta.
Skär ner på källarstan.
Vi begränsar hennes kontakt med människor,-
- och hemlighåller hennes krafter för alla.
Även för Anna.
(ANNA SUCKAR)
Ah! (FNISSAR)
Elsa?
(KNACKAR I RYTM)
(SJUNGER) Vill du inte ut och leka?
Bygga snögubbar i snön?
Vi syns ju inte alls som förr
Öppna din dörr
Känns som du lämmnat mig!
Vi var ju bästa vänner Men inte nu
Vill du att jag går så säg!
Vill du inte ut och leka?
(DÄMPAD) Om du får välja vad vi leker
ELSA: Gå härifrån, Anna.
(LEDSEN RÖST)Okej, hej
(FLÄMTAR)
KUNGEN: Handskarna kommer att hjälpa.
Ser du? Det ska gömmas.
Och glömmas.
BÅDA: Visa inte för nån.
(FNISSAR)
(KNACKAR I RYTM) Vill du inte ut och leka?
Och cykla runt i korridor'n?
(RASSLAR)
Det vore gott med lite sällskap nu
Har börjat tala med en tavla som förstår
Kör hårt, John!
Det kan bli lite ensam I dessa tomma rum
Och timmarna bara går
(HERMAR TICKANDET)
Jag är rädd.
Det blir bara starkare!
Det blir värre när du blir upprörd. Lugna ner dig.
Nej! Rör mig inte!
Snälla. För jag... vill inte göra dig illa.
(SUCKAR)
(SMÅSKRATTAR)
Vi ses om två veckor!
Måste ni åka?
Det kommer gå bra, Elsa.
KAI: Ers majestäter.
(SORGLIG MUSIK)
(KNACKAR)
Elsa?
Jag vet att du är därinne
Alla de frågar efter dig
De säger "Håll ut" Och jag anstränger mig
Men jag behöver dig
Låt mig komma in
Vi har bara varandra Bara jag och du
Vad ska vi göra nu?
Vill du inte ut och leka?
(SNYFTAR)
KAPTEN: På bryggan!
Välkommna till Aredal!
MAN: (PÅ FRANSKA) Merci monsieur.
Gå försiktigt.
Portarna kommer att öppnas snart.
Varför måste jag ha på mig det här?
För att drottningen har blivit vuxen.
Hon ska krönas idag!
Det är väl inte mitt fel.
(FOLK APPLÅDERAR)
(SMÅSKRATTAR) Vad vill du ha då, Sven?
(SOM SVEN) Ge mig nåt gott.
Vad säger man då?
(SOM SVEN) Snälla.
Ah! Ah-ah-ah. Dela.
Jag kan inte fatta att portarna äntligen kommer att öppnas!
Och dem ska vara öppna hela dagen! (SKRATTAR) Fortare, Per!
Aah, Arendal, vår mystiska handelspartner.
Öppna portarna så jag kan avslöja er hemlighet -
- och suga ur er rikedom.
Oj, jag tänkte visst högt.
MAN 1: Oh! Mina trupper längtar -
(FORTSÄTTER) - efter att få se drottningen och prinsessan.
De är säkert oehört vackra.
MAN 2: De är säkert undersköna!
(SNARKAR)
KAJ: Prinsessan Anna?
- (FORTSÄTTER) Prinsessan Anna? - Huh? (HARKLAR SIG) (YRVAKEN) Ja?
- KAJ: Ååh. Förlåt att jag väckte er. - Nej, nej, nej, ingen fara.
(GÄSPAR OCH PRATAR) Jag har varit vaken i timmar.
(SNARKAR)
(FLÄMTAR) Vem är det?
KAJ: (STAMMAR) De...det är fortfarande jag.
(FORTSÄTTER) Portarna öppnas snart. Dags att göra sig klar!
Självklart. (HARKLAR SIG)
Klar till vad då?
KAJ: Er systers kröning, prinsessan.
Min systers...kröning, ja...
- (RASKT FÖRSPEL TILL KOMMADE SÅNG) - (FLÄMTAR) Det är kröningsdag!
(ANNA SKRATTAR)
- Det är kröningsdag! - (SKRIKER)
(SJUNGER) Fönster öppnas
Och dörrar me'
Hade glömt att man kunde göra de'
Och var kom alla tallrikar ifrån?
Här har vi aldrig haft nån bal
Har slösat bort vår vackra sal
Äntligen så öppnas varje port!
Det kommer äkta, verkliga män'skor
Det känns märkligt på nåt sätt
Men jag är redo, allting känns helt rätt!
Ja, nu för första gången nånsin
Hörs musiken,
finns det ljus
Och för första
gången nånsin
Känner jag ett oändligt rus
Är det nerver eller är det bara magen?
Ja, nånstans där omkring
För nu, för första gången nånsin
Så saknas ingenting
Det ska bli så kul att träffa alla! (FLÄMTAR)
Tänk om jag träffar "Honom"!
(KVACKAR)
Och föreställ mig på kvällens bal
Draperad emot en piedestal
Modellen av sofistikerat grace
Och plötsligt så ser jag att han står där
Så elegant, värdsvan,
och väldigt lärd
Och märkligt nog så dras jag till chocklad!
Och sen så talar vi långt in på natten
Nåt som aldrig tycks ta slut
Liknar ingenting jag känt förut
Och för första gången nånsin
Väcks magin, jag är beredd
Och för första gången nånsin
Så kanske kommer jag bli sedd
Och jag vet, det är fullkomligt tokigt
Att tro på en romans
Men nu för första gången nånsin
Så har jag en liten chans!
(LÅNGSAM INANDNING)
Ingen får se
Djupt inom dig
Låt dem inte
genomskåda dig
Nej, visa
ingenting
Ett skåderspel
Gör inga misstag,
inget får gå fel
Men det är bara för en dag
Nu för en enda dag
Käns som en evighet
Käns som en evighet!
Vakter, öppna porten nu
Det är dags
ANNA: Det är dags!
Och för första gången nånsin
Ingen får se
Djupt inom dig
Så kommer drömmarna Slå in!
Låt dem inte
Genomskåda dig
En chans att fly
Min ensamhet
ELSA: Glöm allt
Och finna kärleken
Glöm allt, Låt ingenting gå fel
Det kommer va' över imorgon
Så det måste ske idag!
För nu, för första gången nånsin
Ja, för första
gången nånsin
Är det min lyckodag!
(SKRIKER)
Who-o-o-oah! (SKRIKER)
(ARGT) Hallå!
Åh, förlåt mig. Slog du dig?
(KÄRLEKSFULLT) Hej... (SMÅSKRATTAR NERVÖST)
Öh, ja. (STAMMAR) Nej, nej. De-det gick bra.
Är du säker?
Ja. Ja, jag såg mig inte för bara,-
- men jag mår fint...
...faktiskt.
Åh... Tack och lov.
Åh! Öh...
Prins Hans av De Södra Öarna.
Prinsessan Anna av Arendal.
"Prinsessa"? Ers höghet.
- Åh! - (FNYSER)
- Whoa. - Whoa, whoa, whoa...
- (SMÅSKRATTAR) Öhm... - (PUSTAR)
Hej. Igen.
- (BÅDA SKRIKER) - Kära nån!
Det här är pinsamt.
Alltså inte du är pinsam, utan för att vi...
Jag är pinsam, du är ursnygg. Vänta, va?
Jag vill be om ursäkt -
- för att jag stötte till prinsessan av Arendal med min häst.
Och... För allt som hände efter det.
Nej! Nej, nej. Det är lugnt.
Alltså, jag är inte en sån prinsessa.
Jag menar: hade det varit min syster Elsa, -
- så alltså... Hjälp! (SMÅSKRATTAR)
För, du vet...
- Hej. - (GNÄGGAR)
Men, tur för dig, så...
...så är det bara jag. (SMÅSKRATTAR)
"Bara du"?
(SMÅSKRATTAR MJUKT)
- (KYRKKLOCKOR RINGER) - (SUCKAR)
Klockorna? Och kröningen!
(STAMMAR) Ja-jag... Jag ska nog gå.
Jag måste gå. Jag ska nog gå. Öh...
Hejdå!
(BRÄDA KNAKAR)
Åh. Åh, nej! (PLASK)
(SPÅTTAR)
(ALLA VOKALISERAR LUGNT)
(MAN SNARKAR)
(BISKOP HARKLAR SIG)
Ers majestät, handskarna.
(DJUP INANDNING)
(BER BÖN)
(FLÄMTAR)
Drottning Elsa av Arendal.
ALLA: Drottning Elsa av Arendal!
(ALLA HURRAR)
- (SPELAR LIVLIG MUSIK) - (GÄSTER PRATAR OCH SKRATTAR)
- (MUSIK TYSTNAR) - (APPLÅDERAR)
Drottning Elsa av Arendal.
Prinsessan Anna av Arendal.
(FLÅSAR)
- (FNISSAR) - (HARKLAR SIG)
Åh. Här? Är du säker?
För jag tror inte att jag ska...
Åh. Okej.
(ANNA HARKLAR SIG)
Hej.
(STAMMAR) Me-menar du mig? Åh.
Öh... Hej.
Vad vacker du är.
Tack så mycket. (SMÅSKRATTAR) Du ser inte så dum ut själv.
Jag menar...klart att du inte ser dum ut...
Alltså du är jättevacker.
(SKRATTAR) Tack så mycket.
Så...
(FORTSÄTTER) Det är så här fester ser ut.
Det är varmare än jag trodde.
Vad är det som luktar så gott?
(BÅDA LUKTAR)
BÅDA: Choklad. (BÅDA SKRATTAR)
KAI: Ers majestät, -
- hertigen av Vassleby. - Vessleby!
Hertigen av Vessleby, ers majestät.
Jag är er närmsta handelspartner, så det är inte mer än rätt -
- att jag bjuder upp -
- till första dans som drottning.
Ett, två och hopp...
- (FLÄMTAR) - (BÅDA FNITTRAR)
(HARKLAR SIG) Öh...
Tack så mycket. Men jag dansar inte.
HERTIGEN: Åh...
Men min syster gjör det.
(SKRATTAR)
- Va?! - Jasså! Nu hade du tur.
Nej, jag tror inte...
HERTIGEN: Säg till om du svimmar, så fångar jag dig.
(FÖR SIG SJÄLV) Förlåt.
Som en vig påfågel.
- (GALER SOM TUPP) - Ao! Ao.
På tal om det, vad härligt att portarna äntligen öppnats.
Varför låstes dem egentligen?
Ni kanske vet varför...? Hmm?
- Nej. - Inte?
- Då så. Var berädd! - (FLÄMTAR)
(HAN FORTSÄTTER) Ett av mina smeknamn är Doppingen.
Oh-ho!
Som en tupp förklädd till apa! Tjo-ho!
HERTIGEN: Säg till när du är redo -
- (FORTSÄTTER) - för nästa runda, ers höghet. - (ANNA FLÅSAR)
(ELSA SKRATTAR) Oj, han var sprallig.
(STÖNAR) Och han hade höga klackar.
- (STÖNAR) - Är du okej?
Jag mår bättre än nånsin. Det här är underbart.
Jag önskar att det alltid kunde vara så här.
Jag också.
Men det går inte.
- Varför inte det? Alltså... - (AVBRYTER) Nej! Det går inte.
(ELSA SUCKAR)
Ursäkta mig ett ögonblick.
(OTYDLIGT SAMTAL)
(SNYFTAR)
(SKRIKER)
(FLÄMTAR)
Tur att jag fångade dig.
Hans!
(SMÅSKRATTAR) Oop.
(LUGN ORKESTERMUSIK)
Jag hade en hel balsal för mig själv där jag kunde glida!
- (HANS STÖNAR) - Oj!
- Förlåt. - (HANS SKRATTAR)
ANNA: Det har ju en fysisk fördel också.
(BÅDA SKRATTAR)
Vad är det där?
Öh, jag föddes med det.
Fast jag drömde att jag blev kysst av ett troll.
Jag gillar det.
ANNA: Ja. Allting. (SKRATTAR)
Så där, ja.
Okej. Vänta, vänta. Hur många bröder har du?
Tolv äldre bröder.
Tre av dem låtsades att jag var osynlig,-
- på riktigt, i två år.
Så fruktansvärt.
Det är sånt bröder gör.
Och systrar.
Elsa och jag stod varandra nära när vi var små,-
- men sen, plötsligt så bara... stängde hon mig ute och...
...jag vet inte varför.
Det skulle jag aldrig göra.
(FLÄMTAR)
Alltså, får jag bara säga nåt galet?
Jag älskar galet.
(SJUNGER)Hela livet här har varit en tillsluten dörr
Och nu plötsligt så möter jag dig
Jag tänkte precis samma sak, för...
Jag känner mig som hemma,
som jag varit här förr
Eller kan det va' chokladen
som förtrå-ållat mig?
(SKRATTAR)
För med dig
Här hos dig, här vill jag va'
Så stanna kvar
BÅDA: Och det är inget som jag nånsin har känt förr
Hjärtat slår upp sin
Dö-ö-örr!
Hjärtat slår upp sin
Dörr
Dö-ö-örr
BÅDA: Hjärtat slår upp sin dörr
- Med dig - Med dig
BÅDA: Hjärtat slår up sin dörr
(ANNA SKRATTAR)
- Ah! - (BÅDA STÖNAR)
- Visst är det märkligt - Vad då?
- Vi avslutar varandras - (AVBRYTER) Smörgåsar!
Det skulle ju jag säga!
Har aldrig träffar nån
BÅDA: Som tänker precis som jag
Likis! Likisar!
Perfekt och synkroniserat Fullständigt okomplicerat
- Du... - ...och jag...
- Vi... - ...matchar...
BÅDA: ...varann'
Ta farväl
BÅDA: Av den smärta vi känt
Glöm de sorgsna saker som har hänt
Hjärtat slår upp sin dö-ö-örr
Hjärtat slår upp sin
Dörr
Dö-ö-örr
BÅDA: Inget ska bli som förr
- Med dig - Med dig
BÅDA: Hjärtat slår upp sin
Dörr
Dö-ö-ö-ö-örr
- Får jag säga nåt galet? - (FNISSAR)
- Vill du gifta dig med mig? - (FLÄMTAR)
Får jag säga nåt ännu galnare?
Ja!
- ANNA: Ursäkta. Du ja. - HANS: Ursäkta. Åh...
KVINNA: Oh!
Ursäkta. Kan vi få... komma förbi?
Tack så mycket. Åh. Där är hon.
(FORTSÄTTER) Elsa!
Förlåt. Drottningen. Det är jag igen. Öhm...
Får jag presentera prins Hans av de Södra Öarna.
Ers majestät.
BÅDA: Vi skulle vilja ha...
BARA HANS: ...öh... er tillåtelse...
(BÅDA FNISSAR)
BÅDA: ...att få gifta oss!
- Va?! Gifta er? - Ja! (PIPER)
Förlåt, men jag förstår inte.
Altså vi har inte riktigt rätt ut alla detaljer än.
Det tar väl några dagar att planera ceremonin.
Vi ska ju såklart ha soppa, stek, glass, och så... (FLÄMTAR)
Vänta, ska vi bo här?
- Här? - Absolut!
- ELSA: Anna! - Åh!
Vi kan ju bjuda in dina 12 bröder så dem också kan komma och bo med oss.
ELSA: Va? Nej, nej, nej.
- (ANNA FORTSÄTTER) Vi har ju massor med plats och så... - ELSA: (AVBRYTER) Vänta! Lugna ner dig.
- (ANNA BLIR TYST) - Inga bröder kommer bo här.
Och ingen ska gifta sig.
Vänta...va?
Får jag prata med dig, snälla? Ostört.
Nej. Har du nåt att säga, så får du säga det till oss båda.
Visst. Du kan inte gifta dig med nån du precis träffat.
Jo, om det är äkta kärlek.
Anna, vad vet du om äkta kärlek?
Mer än du.
Du vet ju bara hur man stänger alla ute.
(FLÄMTAR)
Du bad om min tillåtelse, men mitt svar är nej.
Så... Ursäkta mig.
Ers majestät. Om jag kanske kunde...
(AVBRYTER) (FRUSTRERAD) (STAMMAR) Och jag ty... Jag tycker ni ska gå.
Festen är över. Stäng portarna.
- KAI: Ja, ers majestät. - Va?
- Elsa, nej! Nej, vänta. - (FLÄMTAR)
Ge mig handsken!
Elsa snälla, snälla,-
- jag kan inte leva så här längre!
Ge dig av då.
(FLÄMTAR)
(SUCKAR)
Vad är det jag har gjort för fel egentligen?!
Det räcker nu.
Nej, varför? Varför stänger du mig ute?
Varför stänger du alla ute?
Vad är det du är så rädd för?!
Jag sa, det räcker!
(GÄSTER SKRIKER)
(GÄSTER PRATAR NERVÖST)
Svartkonst.
Jag visste att det var nåt suspekt som pågick här.
Elsa.
(SUCKAR)
MAN: Där är hon!
(ALLA HURRAR)
(ELSA ANDAS HÖGT)
MAN 1: Ja, det är hon!
Drottning Elsa.
MAN 2: Vår vakra drottning!
Ers majestät. Är allt som det ska?
Nej.
(STÖNAR)
(ALLA FLÄMTAR)
(ALLA FLÄMTAR AV FRUKTAN)
HERTIGEN: Där är hon! Stoppa henne!
Snälla, håll er borta från mig. Håll er borta!
(ALLA SKRIKER)
Odjur. Odjur!
(BÄBIS GRÅTER)
- (ALLA MUMLAR AV RÄDSLA) - FLICKA: (RÄDD) Mamma.
Elsa!
(ELSA FLÅSAR)
ANNA: Elsa!
(FLÄMTAR)
Snälla, vänta!
Elsa, stanna!
Anna!
Nej.
Fjorden.
- Snö? - KVINNA 1: Snö?
Ja, det snöar.
- Är du okej? - (CHOCKAD) Nej.
Visste du om?
Nej.
Titta, det snöar. Det snöar!
Drottningen har förbannat det här landet.
Hon måste stoppas! Du måste ta fast henne!
Vänta. Nej!
Du! Är du också en häxa eller?
Är du ett odjur du också?
Nej, nej. Altså, jag är precis som vem som hälst.
Det stämmer. Det är hon.
Men helt unik.
Och min syster är inget odjur!
Hon dödade mig nästan!
- Ni halkade på is. - Hennes is!
Det var en olyckshändelse. Hon var rädd.
Det var inte meningen, hon gjorde det inte med flit!
Allt det här är mitt fel. Jag pressade henne så...
- det är jag -
- som måste försöka hitta henne. - Va?
- Sadla min häst! - Anna, nej.
Det är alldeles för farligt.
(HÅNSKRATTAR) Elsa är inte farlig.
Jag hämtar hem henne, och ordnar upp allt det här.
HANS: Då följer jag med dig.
Nej, du behövs här. Ta hand om Arendal.
Du har mitt ord.
(STÖNAR)
Jag överlåter ansvaret till prins Hans.
(ALLA MUMMLAR)
Men kan du verkligen lita på henne?
Du får inte råka illa ut.
Hon är min syster.
Hon skulle aldrig skada mig.
(HÄST GNÄGGAR)
(PIANO FÖRSPEL TILL KOMMANDE SÅNG)
(SJUNGER)Snön har lagt sitt täcke,
över berg, och glaciär
Det gnistrar i sin enslighet,
ingen själ passerar här
Den storm som viner
inuti mig tycks ha vänt
Ett isolerat land och jag är dess regent
Ingen får se djupt inom dig
Låt de inte få genomskåda dig
Visa ingenting, vad du än gör
Allt är förstört!
Slå dig loss! Slå dig fri!
Den tiden, den är förbi
Slå dig loss! Slå dig fri-i!
Vänd dig om, det får bli din sorti-i
Och aldrig mer
ska någon säga nej
Släpp den storm du bär
Lite snö har väl aldrig stört mig
(MELLANSPEL)
Ja, tänk vad lite avstånd, får allt att verka smått
Och de rädslor som har styrt mig,
är ett fjuttigt minne blott!
Nu ska vi se hur användbar den är,
den kraften som jag har
Rätt eller fel,
bestämmer jag
Jag är fri!
Slå dig loss!
Slå dig fri!
Nu ser jag allt och förstå-å-år
Slå dig loss! Slå dig fri-i-i-i!
Fäller inte en enda-a tå-år
Här står jag,
och ska förbli
Släpp den storm du bär
(MELLANSPEL)
Min kraft den flödar genom luft
och genom mark
Min själ den spirar kraften, väller upp
för jag blir sta-ark
Min tanke kristalliserar fantasi till is
Jag lämnar allt som var,
förkastar direktiv!
Slå dig lo-oss! Slå dig fri!
Bana väg, låt ske det som ske-e-er
Slå dig loss! Slå dig fri-i-i-i!
Hon som fanns här finns inte me-er
Och här står jag
en förändrad sjä-ä-ä-äl
(ROPAR)Släpp den storm du bär!
Lite snö har väl aldrig stört mig
ANNA: Elsa!
(FORTSÄTTER) Elsa!
Elsa, det är jag, Anna.
Din syster som inte förstod att du skulle frysa ner sommaren.
Förlåt mig. (HUTTRAR) (STAMMAR) Allt det här är mitt f-f-f-f-el.
Fast det är klart, inget av det här hade hänt -
- om hon hade berättat sin hemlighet.
Vilken lurifax. (SMÅSKRATTAR)
(FLÄMTAR) (SKRIKER) Whoa!
- (STÖNAR) - (HÄST GNÄGGAR)
ANNA: Åh, nej. Nej, nej, nej! Kom tillbaks!
Nej, nej, nej, nej!
(HUTTRAR) (STAMMAR) O-o-ok-kej-j.
(STÖNAR)
Snö. Snacka typiskt.
(STAMMAR) Kunde hon inte ha t-tr-ropiska krafter -
- och täckt våra fjordar med vit sand och varm...
Eld! (SKRATTAR)
(SKRIKER)
(STÖNAR)
(HUTTRAR)
ANNA: Kallt, kallt, kallt, kallt, kallt, kallt, kallt, kallt,-
- kallt, kallt, kallt, kallt, kallt, kallt.
(FORTSÄTTER HUTTRA)
(STÖNAR)
(LÄSER) "Vandrar-Östens handelsstation"
Ooh. (LÄSER) "Och bastu"!
- (FLÄMTAR) - (VINDEN VINER)
(HUTTRAR)
- ÖSTEN: Yoo-hoo. - ANNA: Hmm?
Stor sommarrea.
Halva priset på baddräkter, träskor,-
- och en helt egentillverkad solkräm. Yah?
Åh. Bra. Fast just nu, öhm, har du stövlar?
Vinterstövlar och...klänningar?
Det har vi på vår vinteravdelning.
Åh. Öhm...
Jag bara undrar:
Har en annan ung kvinna,-
- som drottningen kanske, vad vet jag,-
- varit här?
Det är nog bara du som går ut i sånt här väder,-
- flicka lilla. - (DÖRERN ÖPPNAS)
(FLÅSAR)
Du och han där.
Yoo-hoo.
Stor sommarrea.
(ANNA NYNNAR OENGAGERAT)
KRISTOFFER: Morötter.
ANNA: Va? (VISSLAR)
KRISTOFFER: Bakom dig.
Åh! Jaha. (SMÅSKRATTAR NERVÖST) Ursäkta.
Åh. Vilken storm för att vara Juli, va?
(FORTSÄTTER) Var kom den ifrån kan man undra.
KRISTOFFER: Nordberget.
Nordberget.
ÖSTEN: Jaha, det blir 40.
KRISTOFFER: 40? Nej, 10.
Åh, nej, det går inte.
Du vet, det här är från vårt vinterförråd,-
- så utbyte och efterfrågan är ett stort problem.
KRISTOFFER: Skulle du ha problem med utbyte och efterfrågan?
(FORTSÄTTER) Jag lever på att sälja is.
Åh. Det är nog inte den bästa marknaden just nu.
(SMÅSKRATTAR) Jag menar, det måste vara...
(HARKLAR SIG) Snacka otur.
Priset är 40.
Men jag bjuder på ett besök i Östens bastu.
Yoo-hoo. Hej, familjen.
ALLA: Yoo-hoo!
KRISTOFFER: Jag har bara 10. Var lite bussig.
Okej. För 10 får du det här, inget mer.
Okej. Kan du inte bertätta:
Vad hände där på Nordberget?
Verkade det vara nåt magiskt?
(STÖNAR) Ja!
Men flytta på dig nu, så jag kan göra upp med utsugaren här.
(KRISTOFFER SVÄLJER)
Vad var det du kallade mig?
KRISTOFFER: Okej, okej. Jag... Aj!
(SKRIKER) Whoa! (STÖNAR)
ÖSTEN: Hejdå.
(SPÅTTAR)
Nej, Sven, jag köpte inga morötter.
Men jag har hittat ett ställe där vi kan sova.
- Och det är gratis. - (SVEN FNYSER)
ÖSTEN: Beklagar våldet.
Du kan få en burk lutfisk,-
- för att gottgöra allt.
Bara tröjan och stövlarna, ya?
ANNA: Öhm...
(KRISTOFFER SPELAR MELODI PÅ UKULELE)
(SJUNGER) Renar är bättre än män'skor
Sven, visst är det väl sant?
(SOM SVEN) Ja män'skor vill slå en, bedra en och klå en
Men inte du, du är bara charmant
Tack, vad snäll du är.
Men renar, de luktar ju sämre
Sven, visst har jag väl rätt?
Det kunde varit sant, men din stank är konstant
Det stämmer. Vi säger godnatt
Godnatt
Dröm om nåt varmt och
glatt
- Fin duett. - (FLÄMTAR)
(SUCKAR) Det är bara du. Vad vill du?
Jag vill att du hjälper mig upp för Nordberget.
Jag är faktiskt ingen bergsguide.
ANNA: Jag kanske uttryckte mig luddigt.
(STÖNAR) Hörru?
Hjälp mig upp för Nordberget...
- (FORTSÄTTER) ...snälla. - (SNIFFAR)
Du, jag kan stoppa den här vintern.
(SUCKAR)
Vi går vid gryningen.
Och du glömde Svens morötter.
- (STÖNAR) -ANNA: Oj. Förlåt!
Förlåt mig. Det var inte... (HARKLAR SIG)
Vi går nu. Med en gång.
(PUSTAR)
- (KRISTOFFER UPPMANAR SVEN) - (ANNA SKRIKER)
(ANNA SKRATTAR)
Håll i dig! Vi gillar när det går fort.
- Ja det gör jag med! - Whoa! Whoa, whoa, whoa...
Ta ner fötterna. Den är nylackad.
Allvarligt, är du född i ett stall, eller?
- (SPÅTTAR) - Ugh!
- Nej, jag föddes på ett slott. - Hmm.
KRISTOFF: Jaha, berätta:
- varför blev drottningen plötsligt isgalen?
Jo, det...
Det var mitt fel.
Jag hade förlovat mig och så blev hon helt tokig,-
- för att jag precis hade träffat honom, alltså samma dag,-
- så hon ville inte låta oss gifta oss, och...
(AVBRYTER) Vänta. Förlovade du dig med nån första dagen ni träffades?
Ja, men vänta. Jag blev arg, och sen så blev hon arg,-
- och sen så försökte hon gå,-
- och då tog jag tag i hennes handske...
(AVBRYTER) Vänta!
Alltså siter du och säger att du förlovade dig med nån -
- första dagen ni träffades?!
Ja. Lyssna lite.
Men saken är den, att hon hade handskarna på sig hela tiden,-
- så jag tänkte: hon kanske bara är rädd för smuts.
Har dina föräldrar aldrig varnat dig för främlingar?
Jo, det har de.
Men Hans är faktiskt ingen främling.
Jasså? Vad är hans efternamn?
(HÅNSKRATTAR) "Av de Södra Öarna."
- Och hans favoritmat? - Smörgåsar.
- Bästa vännens namn? - Antadligen Johan.
- Ögonfärg? - Vacker.
- Skostorlek? - Skostorlek spelar väl ingen roll!
Har du ens ätit med honom än?
Tänk om du avskyr hur han äter,-
- och hur han pillar ut snorkråkor?
Snorkråkor?!
Och äter dem.
Ursäkta mig, han är en prins!
- Alla män gör det. - Ew.
Men det spelar ingen roll. Det är äkta kärlek.
Det låter inte som kärlek.
(HÅNSKRATTAR) Är du nån slags kärleksexpert?
Nej. Men, öh, jag har vänner som är det.
ANNA: Har du vänner -
(FORSÄTTER) - som är kärleksexperter? Det tror jag inte på.
- KRISTOFFER: Var tyst nu. - ANNA: Nej, nej, nej. Nej!
- Jag skulle vilja träffa dem där... - (AVBRYTER) Nej, jag menar det.
(STÖNAR)
(KRISTOFFER HYSSJAR)
(STÖNAR)
(LÅGT MORRANDE)
Sven, spring!
(FORTSÄTTER) Spring!
- Vad var det där? - Vargar.
Vargar?!
- ANNA: Vad ska vi göra? - KRISTOFFER: Jag ordnar det.
Bara... Håll dig kvar och bli inte uppäten.
ANNA: Men jag vill hjälpa till!
- KRISTOFFER: Nej. - Varför inte?
För att jag litar inte på ditt omdömme.
Ursäkta mig?
Vem gifter sig med nån man precis träffat?
Det är äkta kärlek!
- Whoa! - (ANNA STÖNAR)
Whoa. (SKRIKER)
ANNA: Kristian!
KRISTOFFER: Jag heter Kristoffer!
Aaj! (SKRIKER)
(KRISTOFFER STÖNAR)
Ducka!
(SKRIKER)
(MORRAR)
Jag kunde ju börja brinna!
Men det gjorde du inte!
(BÅDA STÖNAR)
(BÅDA FLÄMTAR)
Var beredd att hoppa, Sven!
Du ger honom inga order!
- Men... - (AVBRYTER) Det är mitt jobb!
Hoppa, Sven!
(STÖNAR)
(KRISTOFFER VRÅLAR)
(MORRAR) (SKÄLLER)
(PUSTAR)
(GNÄLLER)
Den var ju precis betald, ju.
Uh-oh. Nej. Nej.
Nej! Ah!
Nej, nej, nej, nej, nej, nej, nej!
ANNA: Ta tag!
Dra, Sven! Dra!
(KRISTOFFER STÖNAR)
(ANNA OCH KRISTOFFER FLÅSAR)
(SLÄDE DUNSAR)
(KRISTOFFER STÖNAR)
ANNA: Jag ska ersätta släden..., och allt som var i den.
Och jag förstår om du inte vill hjälpa mig mera.
(STÖNAR) (SUCKAR)
Klart jag inte vill hjälpa henne längre. Vet du,-
- hela den här grejen har gjort att jag aldrig vill hjälpa nån över huvud taget.
ANNA: Är det hitåt?
(SOM SVEN) Jamen utan hjälp dör hon.
- Jag bryr mig inte. - ANNA: Här måste det vara.
(SOM SVEN) Men du får ingen ny släde om hon är död.
ANNA: Nej, det måste vara uppåt.
Ibland gillar jag verkligen inte dig.
(FLÅSAR) Vänta! Vi kommer.
ANNA: (GLATT) Gör ni?
(FORTSÄTTER) (ALLVARLIGT) Okej. Ni får väl hänga med om ni vill.
(SMÅSKRATTAR)
(STÖNAR)
(BÅDA FLÅSAR)
(ANNA FLÄMTAR)
ANNA: Arendal.
- Allt är helt genomfruset. - (SUCKAR)
Men det ordnar sig. Elsa får det att töa.
Kan hon det?
Ja. Kom nu, då.
Ligger Nordberget åt det hållet?
(SKRATTAR)
Mer åt det här hållet.
(ANNA FLÄMTAR)
(IS PINGLAR)
(STÖNAR UPPHETSAT)
Jag visste inte att vintern kunde vara så vacker.
OLOF: Jaa.
(FORTSÄTTER) Det är verkligen vackert, eller hur?
Men det är så vitt.
Alltså vad sägs om lite färg?
Jag tänker mig typ vinrött, limegrönt,-
- eller kanske gult?
Nej, inte gult. Gult och snö.
(RYSER) Glöm det.
(SKRATTAR)
(BÅDA FLÄMTAR)
- Eller hur! - (ANNA SKRIKER)
- Hej. - Du är läbbig.
- OLOF: Whoa! - ANNA: Nej. Inte till mig.
- KRISTOFFER: Här är returen. - OLOF: Snälla, tappa mig inte.
- KRISTOFFER: Kom igen, det är bara ett huvud. - ANNA: Nej!
OLOF: Okej, det här började inte så bra.
Åh, fy! Titta på kroppen!
(STÖNAR)
Vänta. Vad är det som händer här?
(FORTSÄTTER) Varför hänger ni ner på marken som fladdermöss?
Okej, vänta lite.
Åh. Uh...
Åh!
- Tackar. - Det var så lite.
Nu är jag tipptopp!
(SKRATTAR)
Tja... Nästan.
Det var som om hela mitt liv bara vändes upp-och-ner.
(STÖNAR)
Åh! Förlåt! Förlåt mig!
Gick det bra?
Skämtar du med mig? Jag...mår hur bra som helst!
Jag har alltid önskat mig en näsa.
(LJUS RÖST) Så söt.
(FORTSÄTTER LJUS RÖST) Som en litn baby enhörning.
(NORMAL RÖST) Vänta...va! Ååh!
(FLÄMTAR) Åh!
Nu gillar jag den ännu mer.
(ANDAS UT) Okej, nu tar vi det här från början.
Hej allihopa!
Jag heter Olof,-
- och jag gillar varma kramar!
Olof?
Ja, just det. Olof.
Och du heter...?
Åh. Öhm...
Jag heter Anna.
Och vem är den där skumma åsnan där borta?
- Det är Sven. - Aha.
Och vad heter renen då?
Sven...
Åh. Ja, så de är två. Ja-ja. Då blir det lätt att komma ihåg.
(SKRIKER) Ha! Han försökte pussa mig på näsan.
- Jag gillar dig med. - Olof...
- ANNA: Har Elsa gjort dig? - Ja, vadå då?
ANNA: Vet du var hon är?
- Fascinerande. - Ja, vadå, då?
Kan du visa oss vägen dit?
Ja, vadå då?
Hur funkar den här? Ao!
Sluta, Sven. Jag koncentrerar mig.
- Ja, vadå då? - Det kan jag berätta.
Utan Elsa blir det ingen sommar.
- Sommar? - ANNA: Mmm-hmm.
Åh, jag vet inte varför,-
- men det låter så underbart härligt med sommar.
Med sol, och när det är varmt.
Jasså?
Jag antar att du inte har upplevt sommar förut.
Nepp.
(FORTSÄTTER) Men ibland sluter jag ögonen,-
- och föreställer mig hur det skulle vara om sommarn faktiskt kom.
(SUCKAR BELÅTET)
(SJUNGER) Brisen i sjön Barnen de blåser maskgrosfrön
Och jag, jag gör det som snögubbar gör om sommarn
En drink i min hand
Jag lägger mig ner i stekhet sand
Solar mig på en underbar strand
om sommarn
Och äntligen en sommarbris
blåser vintern från min barm
Och nu får jag reda på vad som händer när is
blir varmt
Tänk att gå, vilken grej
Mina vänner får syn på mig
Och hur obegripligt cool jag är
om sommarn!
(VOKALISERAR)
För hetta och kyla är så underbart
Och trivs tillsammans, det är ju såklart
Ratdadat dad dada do-o!
I smällkalla vinern, där trivs jag som katten
Men ge mig en sommar så blir jag...
En lycklig snögubbe!
Känns livet hårt och kallt,
så drömmer jag igen
Att jag lättar lätt på trycket på en sommaräng
Åh, se him-
-len så blå
Ni får också va' med, ni två
När jag äntligen gör
de frostiga gör Om sommarn!
- Jag tänker säga det. - Det gör du inte!
Om sommarn!
OLOF: Men kom då! Elsa är här borta.
(FORTSÄTTER) Nu ska det bli sommar!
- ANNA: Jag kommer! - (OLOF SKRATTAR)
Nån måste berätta det.
(FOLK PRATAR OTYDLIGT)
Nej, nej. Du har lagt barken fel.
Barken måste vändas uppåt.
- Barken neråt funkar bättre. - MAN 1: Barken uppåt!
- MAN 2: Bark down! - POJKE: Pappa!
Rock? Behöver nån en rock?
Arendal står i skuld till er, ers höghet.
Slottet är öppet.
Det finns soppa och varm glögg i stora salen.
Här. Dela ut de här.
HERTIGEN: Prins Hans!
Ska vi bara sitta här och frysa -
- medans du ger bort alla Arendals handelsvaror?
Prinsessan Anna gav sin order.
Det är precis just det!
Har det inte slagit dig att din prinsessa -
- kanske har gaddat ihop sig med en ond häxa -
- som vill förgöra oss?!
Våga inte säga så om prinsessan.
Hon överlät ansvaret till mig -
- och jag tänker göra allt -
- för att skydda Arendal mot förräderi.
(STAMMAR) Förräderi?
(HÄST GNÄGGAR)
- (ALLA FLÄMTAR) - (KVINNA SKRIKER)
(FOLK FÅR PANIK)
HANS: Whoa! Whoa!
Whoa, Whoa! Ta det lugnt.
Så, ja.
(ALLA BÖRJAR PRATA OROLIGT MED VARANDRA)
Prinsessan Anna är i fara.
Jag behöver frivilliga som kan följa med mig och hitta henne.
- MAN 1: Jag följer med. - MAN 2: Jag med.
Jag skickar med två män, ers höghet.
(VISKAR TILL MÄNNEN) Var berädda på vad som hälst.
(FORTSÄTTER VISKA) Och om ni stöter på drottningen,-
- ska ni sätta punkt för den här vintern.
- Är det förstått? - Mm.
KRISTOFFER: Jaha, så hur hade du tänkt få slut på den här kylan egentligen?
Åh. Jag ska prata med min syster.
Är det din plan?
Så min ishandel hänger på att du ska snacka med din syster?
ANNA: Japp. (STÖNAR)
Så du är inte alls rädd för henne?
- Varför skulle jag det? - Ja.
Hon är säkert den sötaste, vänligaste och varmaste personen i världen.
Åh. Har man sätt.
Jag blev visst spetsad. (SKRATTAR)
ANNA: Vad gör vi nu?
KRISTOFFER: Hmm...
Det är alldeles för brant.
Jag har bara ett rep, och du kan nog inte klättra i berg.
ANNA: Jasså inte?
Hmm?
Vad håller du på med?
Jag...tänker hitta min...(STÖNAR) syster.
Du kommer ta livet av dig.
- (ANNA STÖNAR) - Jag skulle inte sätta foten där.
- ANNA: Du distraherar mig. - KRISTOFFER: Eller där.
Tänk om inte Elsa har nån lusst att träffa dig.
ANNA: Du, jag ignorerar dig,-
(FORTSÄTTER) - för jag måste faktiskt koncnetrera mig. (STÖNAR)
Alltså, de flästa som försvinner upp -
- i bergen vill vara ensamma.
Ingen vill vara ensam,-
- ja, förutom du.
Jag är inte ensam. Jag har vänner, minns du det?
ANNA: Du menar kärleksexperterna?
Ja. Kärleksexperterna.
(STÖNAR) (FLÅSAR)
Snälla, säg att jag nästan är där.
(FORTSÄTTER) Är inte luften lite tunn här uppe? (FLÅSAR)
(SMÅSKRATTAR)
Häng kvar.
OLOF: Du, Sven?
Jag vet inte om det här löser problemet,-
- men jag har hittat en trappa som leder till precis -
- det stället ni vill ta er.
Hurra! Tack och lov. Fånga!
(BÅDA STÖNAR)
Tack. Det där var ju som en galen tillitsövning.
(OLOF SKRATTAR)
Åh!
Det där är is.
Jag börjar gråta.
Gör det. Jag säger inget.
Okej, ta det lungt, gubben. Kom hit.
Jag har dig. (STÖNAR)
KRISTOFFER: Okej. Du får stanna här, kompis.
(FORTSÄTTER) Det är perfekt.
Knacka.
Knacka då.
Varför knackar hon inte?
Hon kanske inte vet hur man gör.
(FLÄMTAR)
(UTANDNING) Huh. Den öppnades.
Där ser man.
Åh. Det är nog bäst att du stannar här ute.
- KRISTOFFER: Va? - Sist jag presenterade en kille för henne -
- frös hon allt till is.
KRISTOFFER: Men, men... (DESPERAT) Men snälla!
Det är ett slott byggt av is. Is är mitt liv!
OLOF: Hejdå, Sven.
Du också, Olof.
- Va? - Ge oss en minut bara.
Okej.
(LUGNT) (RÄKNAR) 1, 2,-
- 3... - BÅDA: ...4...
Wow!
(ALLMÄN INFORMATION: DET EKAR I SLOTTET)
ANNA: Elsa?
(FORTSÄTTER) Det är jag, Anna.
(SKRIKER)
- ELSA: Anna. - (FLÄMTAR)
Oj, Elsa! Du är ju helt... förändrad...
På ett bra sätt.
Och det här stället är...
(FORTSÄTTER) ...är fantastiskt.
ELSA: Tack så mycket.
Jag hade ingen aning om vad jag var kapabel till.
ANNA: Jag är så ledsen för det som hände. Om jag hade vetat så...
(AVBRYTER) Nej, nej, nej. Det gör inget.
Du behöver inte be om ursäkt, men det är nog bäst att du går nu.
Snälla.
Men jag kom ju precis.
Du hör hemma nere i Arendal.
Och det gör du också.
Nej, Anna, jag hör hemma här.
Ensam.
Där jag kan vara mig själv...
...utan att skada nån.
Tja, nu när du nämner det så...
- OLOF: ...60! - Vad var det?
OLOF: Hej! Jag heter Olof, och jag gillar varma kramar!
Olof?
OLOF: Du skapade mig.
Minns du inte det?
Och du lever?
(STAMMAR) Ja... Öhm... Jag tror det...
ANNA: Han ser ut som den vi byggde när vi var små.
Ja.
Elsa, vi stod varandra så nära.
Och det kan vi göra igen.
(DET EKAR I FLASHBACKEN)
- UNG ANNA: Fånga mig! - UNG ELSA: Vänta!
(UNGA ANNA STÖNAR)
UNG ELSA: Anna!
(FLÄMTAR) Nej.
Det går inte. Farväl, Anna.
Elsa, vänta.
ELSA: Nej. Jag försöker bara skydda dig.
Du behöver inte skydda mig! Jag är inte rädd.
Snälla, stanna!Gå inte
ANNA: (SJUNGER) Stäng inte din dörr
Du behöver inte fly igen som förr
För nu, för första gången nånsin
Tror jag att jag förstår
Och nu för första gången nånsin
Tillsammans, tror jag det ska gå
ANNA: Vi kan väl hjälpa varandra!
Du ska inte vara rädd
För nu, för första gången nånsin
Finns jag för dig beredd
Anna,
snälla, gå hem
Du har din man
Gå och njut av solen och öppna portarna
- ANNA: Ja, men... - (AVBRYTER) Jag vet,
du vill väl
Men jag har min magi
Visst, jag är ensam
men jag är också fri-i-i
Så håll dig borta, undvik tragedi
Det är nog försent
Vad menar du försent?
Det verkar som du inte vet
Vad är det jag inte vet?
Allt är täckt av djup, djup,
djup, djup...snö
Va?
Du råkade liksom skapa en evig vinter...överallt.
Överallt?
Det gör inget! Du kan väl bara värma upp allt.
Nej! Jag tror inte...att jag kan det.
ANNA: Jo, det kan du. Jag vet att du kan!
För nu, för första gången nånsin
Åh, så dum jag var! Blir aldrig fri!
Tillsammans blir det bra
Från den storm som rasar inuti
Och för första gången nånsin
Förlorat och förstört!
Kuvar vi stormen du och jag
Åh, åh, åh! Anna, tror du inte jag försökt?
Lugn bara
Det är allt jag begär
Låt kärleken stråla ljust
Du är inte trygg här!
Låt oss lämna dessa trakter
Å-å-å-åh!
(LÅNG TON) A-a-ah
(LÅNG TON)A-a-a-ah!
Vi kan trotsa världens makter
Och allting ska bli bra
(LÅNG TON) Låt mig va!
(ANNA ANDAS HÖGT)
(FLÄMTAR)
KRISTOFFER: Anna!
Är du okej?
Det gick bra.
Jag mår bra.
Vem är det där?
(STAMMAR) Nej, de-det spelar ingen roll. Du...
Du måste gå.
Nej, jag vet att vi kan ordna det här tillsammans!
ELSA: (FÖRTVIVLAT) Hur då?!
Jag menar, hur ska du kunna stoppa den här vintern?
Eller stoppa mig?
KRISTOFFER: Anna, jag tycker vi ska gå.
ANNA: Nej, jag tänker inte gå utan dig, Elsa!
Jo. Gå nu.
(LÅGT MORRANDE)
(MORRAR)
ANNA: Sluta! Släpp ner oss!
- SNÖMOSTRET: (GROV RÖST) Försvinn. - (ALLA SKRIKER)
(RYSER)
(BÅDA SKRIKER)
Huvud på väg!
Se upp för rumpan!
(ANNA FLÄMTAR)
Det är faktiskt inte snällt -
- att hasta folk, hörru!
Whoa, whoa, whoa, tuffing där. Okej, slappna av.
- Ta det lugnt! Ta det lugnt! - Okej, okej!
- Jag är lugn. - Bara låt snögubben vara.
- Jag är lugn. - Bra.
- (STÖNAR) - Åh! Alltså... Kom igen!
(RYTER)
Åh. Kolla, nu gjorde du honom arg.
Jag distraherar honom. Spring härifrån.
Nej, nej! Jag menar inte er!
(DÄMPAD) Nu tog jag mig nog snö över huvudet.
- (ANNA SKRIKER) - (MORRAR)
KRISTOFFER: Se upp!
(ANNA SKRIKER)
(RYTER)
- (ANNA FLÄMTAR) - (BÅDA FLÅSAR)
KRISTOFFER: Spring! Spring!
KRISTOFF: Vad håller du på med?
(BÅDA SKRATTAR)
Jag fick han! (SKRATTAR)
KRISTOFFER: Whoa! Akta!
ANNA: Det är 30 meter ner.
KRISTOFFER: Det är dubbla snarare.
Ao!
- Vad gör du för nåt? - Jag gräver ett snöankare.
Okej. Om vi faller, då?
Nysnön är 6 meter djup där nere.
Det blir som att landa på en kudde.
(MUMLAR FÖR SIG SJÄLV) Hoppas jag.
(ANNA FLÄMTAR)
(SNÖMONSTRET RYTER)
Okej, Anna. På tre.
- ANNA: Okej. - KRISTOFF: Ett...
Säg bara till. Jag är redo!
- Två... - Jag föddes redo! Ja!
Ta det lugnt nu.
(KRISTOFFER STÖNAR)
ANNA: (ROPAR) Tre!
KRISTOFFER: Men, va...?!
- (BÅDA STÖNAR) - KRISTOFFER: Snyggt jobbat.
(FLÅSAR) Jösses vad jag är i ur form.
(FLÄMTAR)
Sådär, ja. Hallå, Anna!
Sven! Var tog ni vägen?
Vi skakade av oss Marshmallow för länge sen!
Hej! Du, vi snackade precis om dig.
Inget taskigt, bara snälla saker.
Nej!
(STÖNAR)
Det här hjälper inte så mycket, eller hur?
(SKRIKER)
ANNA: Olof!
OLOF: (STÖNAR) Håll ut, vänner!
ANNA: Skynda! Skynda dig!
(BÅDA KÄMPAR)
- Vänta, va? - KRISTOFFR: Wow. Nej!
(MARSHMALLOW MORRAR)
- (BÅDA SKRIKER) - KRISTOFFR: Ao!
Kristoffer!
(ANNA STÖNAR)
(MÖRK, GROV RÖST) Stick här ifrån!
Okej.
- (ANNA STÖNAR) - (BÅDA SKRIKER)
(FLÄMTAR)
Du hade rätt. Precis som en kudde. (SKRATTAR)
- (OLOF FLÄMTAR) - Olof!
Jag kan inte känna mina ben. Jag kan inte känna mina ben!
(KRISTOFFER HOSTAR)
- Det där är mina ben. - Åh! Du!
Gör mig en tjänst. Ta min rumpa.
Åh, nu känns det bättre.
Hej, Sven! Han har hittat oss.
Min gulliga lilla ren-gubbe.
- Prata inte med honom så där. - (SKRATTAR)
(ANNA STÖNAR)
KRISTOFFER: Kom här.
- (KRISTOFFER STÖNAR) - Whoa!
Gick det bra?
Tack så mycket.
- Hur är det med huvudet? - Aj! Oh!
(STAMMAR) Åh... Äsch...
(STAMMAR) De-det är bra. Bara fint.
Öh, jag har en tjock skalle.
Jag har ingen skalle.
Och inga ben.
Så, öh... Vad gör vi nu?
Vad gör vi nu? (SKRATTAR NERVÖST)
(FÖRFÄRAD) Vad gör vi nu?!
Å-å-å-å-åh!
Vad ska jag göra nu?!
Hon kastade ut mig.
Jag kan ju inte ta mig tillbaka till Arendal i det här vädret -
(FORTSÄTTER) - och så har vi din ishandel...
Nej, nej. Oroa dig inte för min ishandel.
- Ditt hår däremot! - ANNA: Va?
(FORTSÄTTER) Jag har fallit från en klippa. Kolla på ditt eget hår.
Nej, ditt håller på att bli vitt.
Vitt? De... Va?
Det är för att hennes krafter träffade dig, eller hur?
Ser det illa ut?
- Nej. - Du tvekade.
Nej, det gjorde jag inte alls.
Anna, du behöver hjälp, okej? Kom nu.
Okej! Var ska vi nånstans?
Vi ska till mina vänner.
ANNA: Till kärleksexperterna?
- OLOF: Love experts? - KRISTOFFER: Just det.
(FORTSÄTTER) Oroa dig inte, dem kommer fixa det här.
ANNA: Hur vet du det?
För jag har sett dem göra det förut.
OLOF: Jag är faktiskt lite av en kärleksexpert jag med.
(SVEN STÖNAR)
(ANDAS HÖGT)
Fokusera nu.
Kontrollera dig.
Känn inget. Känn inget.
Känn inget.
Känn inget! (FLÄMTAR)
(IS SPRAKAR)
Titta, Sven, himlen är vaken.
(ANNA HUTTRAR)
- Fryser du? - Ja, lite.
Öh... Vänta. Kom hit.
ANNA: Huh?
ANNA: Ååh. (SUCKAR)
KRISTOFFER: Jo, öh, mina vänner...
(FORTSÄTTER) Jag säger "Vänner" -
- fast de är mer familj.
Hur som helst, när jag var liten var det bara jag och Sven,-
- ja, tills de typ...tog hand om oss.
- Gjorde de? - Ja.
Jag vill inte skrämma dig...-
- men de kan vara lite buffliga. Och...högljudda.
(SMÅSKRATTAR) Väldigt högljudda.
(FORTSÄTTER) Och de kan vara rätt envisa ibland -
- och lite påträngande.
Och tunga. Alltså, jätte, jätte tunga, som du kommer...
(STAMMAR) Du får se. De är snälla. De menar bara väl...
(AVBRYTER) Kristoffer, de verkar underbara.
Okej, då.
Här är min familj.
KRISTOFFER: Hej, allihop.
De är...stenar.
KRISTOFFER: Vad härligt att se er!
(VISKAR) Han är galen.
KRISTOFFER: Och Rocko är lika stilig som vanligt.
(FORTSÄTTER) Sten, men oj! Jag känner nästan inte igen dig,-
- du har blivit så smal.
(VISKAR) Jag distraherar honom, så springer du.
(HÖG RÖST) Hej, Svens familj!
(FORTSÄTTER HÖG RÖST) (ÖVERTYDLIGT) Så trevligt att träffa er!
(VISKAR) Jag älskar dig, Anna, så snälla spring nu.
(FORTSÄTTER HÖG RÖST) (ÖVERTYDLIGT) Jag hörde att ni är kärleksexperter. Ooh!
(VISKAR) Varför springer du inte?
Öh...
Okej, jag ska nog gå.
- OLOF: (VISKAR) Spring! - KRISTOFFER: Nej, nej, nej. Anna, vänta.
Vad...?
Kristoffer...! (FLÄMTAR)
KRISTOFFER: Hej!
Kristoffer är hemma!
(ALLA ROPAR UPHETSAT)
- TROLL 1: Kristoffer är hemma! - Kristoffer är hemma!
- Vänta... "Kristoffer"? - TROLL BREDVID: Ja.
TROLL 1: Ah, får jag se på dig.
TROLL 2: Av med kläderna så ska jag tvätta dem.
Nej! Nej, jag behåller kläderna på.
Hörni, det är härligt att se er,-
- men var är gammla Pappsen?
TROLLUNGE: Han sover middag
Men kolla, jag har fått svamp!
Jag har fått min eldkristall.
Jag pressade ut en njursten.
Kristoffer, kyft upp mig!
KRISTOFFER: (STÖNAR) Du börjar bli stor.
(FORTSÄTTER) Stor och tung.
Troll... De är troll!
Han har en flicka med sig!
ALLA: (HURRAR) En flicka!
TROLL 3: Hon är söt som socker.
Vad är det som pågår?
Det är nog bäst att bara hänga på.
Får jag se, klara ögon, inget snor,-
- starka tänder!
Ja, ja. Hon är perfekt för vår Kristoffer!
Nej, nej. Vänta. Åh, öh...
- Nej. - Ni har missförstått det.
Det var inte därför jag tog hit henne.
Nej. Det är inte... Jag är inte... (SKRATTAR NERVÖST)
Vad är problemet, lilla vän?
Hur kan du säga "nej" till en sån man?
(SJUNGER) Är det på grund av grabbens gång?
- KRISTOFFER: Va? - Eller hans to-ondöva sång?
- ANNA: Åh, nej. - Att hans fötter liknar nåt
en katt ta'tt hit?
KRISTOFF: Hallå!
Och fast han tvättar sig tillräckligt,
Luktar han ändå rätt så äckligt!
Du har aldrig mött en man som är sån
BÅDA: riktig läckerbit
- (SKRATTAR NERVÖST) - Vad fint, men...
BÅDA: Visst har han lite att jobba på men
- Det har alla till mans - KRISTOFFER: Whoa, whoa, whoa...
TROLL 1: Som att han snackar med renen
TROLL 2:Det är ett av problemen
BÅDA: Ja, han verkar inte riktigt i balans
Det här handlar inte om mig!
Visst finns det lite att jobba på
Men ge honom en chans
Jo för mycket går att lösa
- med en stor portion romans - ANNA: Öhm...
Men kan vi inte sluta älta det här nu?
Vi har faktiskt ett riktigt stort problem här.
Helt klart! Berätta, raring...
Är det för att han är så skygg?
Han är ju inte särskilt snygg
Eller att han måste kissa mot ett träd?
Det där behövde jag inte veta.
Kan vi tolka denna vånda
som en rädsla för de blonda?
(SKRATTAR)
ALLA: Att hans dolda godhet gör att andra ligger i lä
finns det lite att jobba på
Än sen, att han har löss
- Har jag inte alls! - Vi garanterar, vi ska imponera
- till parasiten att säga ajöss - Åh.
Visst finns det lite att jobba på
Så säg nu inte "nej"
Det enda han behöver är
att giftas bort med dig!
(BÅDA SKRIEKR)
Sluta, sluta, sluta! Det räcker!
Hon är förlovad med nån annan, okej?!
Visst har hon lite att jobba på men
Det gör ingenting
Det krävs ingen begåvning, en sken förlovning
Och förresten, så ser jag ingen ring
Visst, har han lite att jobba på
- Det hänger på en liten grej - (KRISTOFFER SKRIKER)
Spola hennes polare,
så ska nog allting fixa sig!
(KRISTOFFER STÖNAR)
(ALLA VOKALISERAR)
Inte säkert han förändras,
för det finns ingen garanti
(KVINNOKÖR VOKALISERAR LUGNT)
Men kärleken är underlig,
förunderlig magi
Det är lätt att välja fel
(LITEN KVINNOKÖR VOKALISERAR SVAGT)
(FLER OCH FLER I KÖREN)
när man lever under press
Men när kärlek korsar hjärtats väg
KVINNOKÖR: Kärlek korsar hjärtats väg
ALLA: Det är då det blir som bäst
Sån kärlek, den är bä-äst
Visst har alla lite att jobba på
Men det är därför vi är här
- Vänner! - Systrar!
- Bröder! - Vad vi behöver, som hjälper oss
Vart än det bär
Visst har alla lite att jobba på
Men ärligt, vad gör det?
Det enda riktigt, riktigt viktiga
är härligt, härligt känna man är...
Kär, kär, kär Kär, kär, kär
Kär
Kärlek!
Kär, kär, kär
Kär Kärlek
(LJUST) Kä-är -
Tager du, Anna, denna Kristoffer till din "troll-äkta" make...
- (AVBRYTER) Vänta, va? - Det är ett bröllop.
- lek! - (ANNA HYPERVETILERAR)
Anna.
Hon är iskall.
Jag känner av en sällsam magi.
- Gammle Pappsen! - GAMMLE PAPPSEN: Kom. Fort. Kom hit med henne.
Anna, ditt liv är i fara.
Du har fått is i ditt hjärta på grund av din syster.
Om det inte tas bort, så kommer du att frysa till is. För evigt.
Va? Nej!
Men, du kan ta bort det. Eller hur?
Det går inte.
(FORTSÄTTER) Jag är ledsen, Kristoffer.
Det hade varit lätt om det hade varit hennes huvud.
Men bara en äkta kärlekshandling kan tina ett fruset hjärta.
En äkta kärlekshandling?
Som en kyss av den du älskar.
(FLÄMTAR)
Anna, vi måste ta dig tillbaks till Hans.
Hans...
Dra upp oss, Sven!
(BÅDA STÖNAR)
Olof, kom nu!
- Jag kommer! - (TROLLUNGAR SKRATTAR)
Nu ska vi kyssa Hans!
(FORTRSÄTTER) Vem är den där Hans?
Vi är här för att hitta prinsessan Anna.
Var på er vakt, men drottningen får inte komma till skada.
Är det förstått?
SOLDAT 1: Ja, ers nåd.
(MORRAR)
(ALLA ROPAR)
(RYTER)
Drottningen.
(STÖNAR)
HERTIGENS BANDIT 2: Spring, spring! Kom igen!
HERTIGENS BANDIT 2: Där!
HERTIGENS BANDIT 1: Där uppe!
HERTIGENS BANDIT 2: Kom igen!
HERTIGENS BANDIT 1: Nu har vi henne.
Nej. Snälla.
(ANDAS HÖGT)
HERTIGENS BANDIT 2: Gå runt.
Håll er undan!
HERTIGENS BANDIT 1: Se upp!
HERTIGENS BANDIT 2: Skjut då! Skjut då!
(FORTSÄTTER) Skynda dig!
(MARSHMALLOW MORRAR)
HANS: Ah!
(HANS SKRIKER)
(FORTSÄTTER) Kom igen!
(HANS SKRIKER)
(RYTER)
- (STÖNAR) - (SOLDATER ROPAR)
SOLDAT: Ta i!
(ALLA STÖNAR)
(FLÄMTAR)
HERTIGENS BANDIT 2: Stilla...
(STÖNAR)
(FLÄMTAR)
(SPÄNNER SIG)
(STÖNAR)
SOLDAT 1: Här inne!
Drottning Elsa!
(FORTSÄTTER) Var inte det odjur de tror att ni är!
(FLÄMTAR)
- (IS PINGLAR) - (ELSA FLÄMTAR)
(ELSA SKRIKER)
(HÖGT PIPANDE)
(STÖNAR)
- (KEDJOR SKRAMLAR) - (STÖNAR)
ELSA: Åh, nej. Vad... Vad har jag gjort?
- (DÖRR LÅSES UPP) - (FLÄMTAR)
Varför tog du mig hit?
Jag kunde bara inte låta de döda dig.
Men jag är en fara för Arendal. Hämta Anna!
Anna har inte kommit tillbaka.
(FLÄMTAR)
Kan du inte bara få stopp på vintern?
Gör så det blir sommar. Snälla.
Du förstår inte.
Jag kan inte.
(SUCKAR)
Du måste säga åt de att låta mig gå.
Jag ska göra vad jag kan.
(DÖRR LÅSES)
(ANDAS HÖGT)
(GNYR)
(KRISTOFFER FLÄMTAR)
(ANNA ANDAS UT SKARPT)
Försök hålla ut.
Fortare, Sven! Fortare!
OLOF: Woo-hoo!
Vi ses vid slottet.
KRISTOFFER: Bara ingen ser dig, Olof.
OLOF: Nejdå!
- OLOF: Hejsan! - (KVINNA SKRIKER) Den lever! (SKRIKER IGEN)
Det är prinsessan Anna!
(KRISTOFFER FLÅSAR)
(ANNA HUTTRAR)
(ANNA STÖNAR)
(HUTTRAR) H-hu-ur ä-är det med dig?
Oroa dig inte för mig.
- (DÖRR ÖPPNAS) - KVINNA: Anna!
- Vi har varit så oroliga! - MAN: Ers höghet.
KRISTOFFER: Hon måste bli varm. Och hämta prins Hans, med en gång!
Självklart. Tack.
Ta väl hand om henne.
KVINNA: Åh, din lilla stackare, du är ju iskall.
(SVEN GNÄLLER)
HANS: Jag går ut igen och letar efter prinsessan Anna.
FRANSMAN: (FRANSK BRYTNING) Det är för riskabelt att ge sig ut igen.
Om nåt skulle hända henne...
FRANSMAN: (AVBRYTER) Om något skulle hända prinsessan,-
(FROTSÄTTER) - är ni den enda Arendal har.
- (SUCKAR) - KAI: Han är här.
Prins Hans.
Anna!
Du är ju iskall.
- Hans, du måste kyssa mig! - Va?
- Nu! Nu! - Ta det lugnt.
Ni ska få vara ifred.
Vad hände där ute?
Elsa använde sina krafter mot mig.
Men du sa att hon aldrig skulle skada dig.
ANNA: Jag hade fel.
- (STÖNAR) - Anna.
(ANNA HUTTRAR)
Hon frös ner mitt hjärta, och -
- bara en äkta kärlekshandling kan rädda mig.
En kyss av äkta kärlek...
Åh, Anna...
Om det bara fanns någon som älskade dig...
ANNA: Va?
ANNA: (HUTTRAR) D-du sa att du gjorde det.
Som 13:e sonen i mitt eget kungarrike,-
- hade jag inte en chans.
Jag visste (SKROCKAR) att jag var tvungen att gifta mig till en tror nån annan stans.
Men vad...pratar du om?
Det är klart, som tronarvinge vore ju Elsa bättre,-
- men ingen kom ju nån vart med henne.
- Men du... - ANNA: Hans.
Du ville så desperat bli älskad,-
- att du var villig att gifta dig med mig bara så där!
Jag hade tänkt att efter vi gift oss...
...så skulle Elsa råka ut för en liten olycka.
Hans! Nej. Vänta!
Men så gjorde hon bort sig och stack -
- och du var dum nog att ge dig av efter henne.
- ANNA: Jag ber dig. - (SMÅSKRATTAR ELAKT)
Så nu behöver jag bara få bort Elsa,-
(FORTSÄTTER) - och göra så det blir sommar.
Du har inte en chans mot Elsa!
Nej, du har ingen chans mot Elsa.
Jag, däremot, -
- är hjälten som kommer rädda Arendal från förintelse.
Du kommer aldrig att lyckas.
HANS: Åh...
Det har jag redan.
(DÖRR LÅSES)
(STÖNAR)
(KVIDER)
(SVAGT) Hallå. Jag behöver hjälp...
(HUTTRAR)
(MYCKET SVAGT, NÄSTAN VISKAR) Hjälp. Hjälp...
HERTIGEN: Det blir kallare för varje minut som går.
(FORTSÄTTER) Om vi inte gör nåt snart, så kommer vi frysa ihjäl.
Prins Hans.
Prinsessan Anna är...
...död.
- Va? - (FRANSMAN PRATAR PÅ FRANSKA)
Vad är det som har hänt?
(HANS ANDAS TUNGT)
Hon blev dödad...
...av drottning Elsa.
- Nej! - (ALLA ANDRA FLÄMTAR SAMTIDIGT)
Av sin egen syster!
Vi hann i alla fall säga våra äktenskapslöften...
...innan hon dog i mina armar.
HERTIGEN: Nu råder det inga tvivel:
Drottning Elsa är ett odjur -
- och vi är alla i stor fara.
Prins Hans,-
(FORTSÄTTER) - nu är ansvaret ditt.
Med ett tungt hjärta,-
- anklagar jag drottning Elsa av Arendal för förräderi...
...och dömmer henne till döden.
(SUCKAR)
VAKT 1: Skynda er!
VAKT 2: Hon är farlig,-
- (FORTSÄTTER) Var snabba. - VAKT 3: Var försiktiga.
(ELSA STÖNAR)
- VAKT 1: Den går inte att öppna! - VAKT 2: Den har frusit fast.
(ALLA STÖNAR)
(MORRAR)
(SVEN GNÄLLER)
(FRUSTAR)
Vad är det, kompis?
Woah, akta.
Vad är det med dig?
(STÖNAR)
Jag fattar faktiskt ingenting när du snackar så där.
(STÖNAR) Sluta! Släpp ner mig!
(SVEN FRUSTAR)
Nej, Sven!
- Vi går inte tillbaka. - (GNÄLLER)
Hon är hos den hon älskar.
(SUCKAR)
(SVISCHANDE)
Men va...?
Anna!
(KRISTOFFER FLÅSAR)
(KRISTOFFER STÖNAR)
KRISTOFFER: Fortare!
(ANNA HUTTRAR)
(DÖRRHANTAG SKRAMLAR)
(SVAGT) Hjälp...
(SKRATTAR)
(FLÄMTAR) Anna!
Åh, nej!
(SKRIKER)
(FORTSÄTTER HUTTRA)
- ANNA: Olof? - (FLÄMTAR)
Olof! G-gå bort därifrån!
Wow!
Är det så här värme känns?
Vad härligt.
Ååh! Men inte röra!
(BÅDA STÖNAR)
Men, var är Hans? Hur gick det med kyssen?
Jag hade tydligen fel. Det var inte...äkta kärlek.
Men vi tog ju oss hela vägen hit.
Snälla, Olof, du kan inte stanna här. Du smälter.
Jag går inte förrän -
- vi har hittat en annan äkta kärlekshandling som kan rädda dig.
Du råkar inte ha några förslag, va?
Jag vet inte ens vad kärlek är.
Det gör jag. Hör här:
Kärlek är...
...att sätta nån annans behov före sina egna.
Typ som när Kristoffer tog dig hit till Hans och gav upp dig för alltid.
Ålskar...Kristoffer mig?
Wow! Alltå du vet ju verkligen ingenting om kärlek, eller hur?
Olof, du smälter!
Vissa människor är värda att smälta för.
Fast kanske inte precis just nu.
(SKRIKER)
Ingen fara. Jag fixar det!
(FLÅSAR)
Vi ska klara det här... Vänta!
Ett ögonblick, jag fick syn på nåt.
OLOF: (FLÄMTAR) Det är Kristoffer och Sven!
De är på väg tillbaka hit!
Är... Är de?
Oj. Han rör sig verkligen snabbt.
Jag hade fel.
Kristoffers kärlek räckte visst inte för att ge upp dig.
Hjälp mig upp, Olof. Snälla!
OLOF: Nej, nej, nej, nej, nej! Sitt kvar vid elden och håll dig varm.
Men jag måste ut till Kristoffer.
Varför?
(FLÄMTAR) (GLATT) Åh, åh! Nu vet jag!
Där har vi ju kärlekshandlingen!
Dundrandes fram genom fjorden som en tapper, illaluktande renkung!
Kom igen!
(OLOF FLÄMTAR)
OLOF: Se upp!
(STÖNAR) Åh!
(OLOF FLÅSAR)
(BÅDA FLÄMTAR)
Öhm... Tillbaks hitåt!
(SKRIKER) Vi är fast.
ALLMÄN INFORMATION:
VINDEN VINER JÄTTEMYCKET VARJE GÅNG SOM DE ÄR UTE!
(FLÅSAR)
(SUCKAR) Ååh...
(OLOF SKRIKER)
OLOF: Whoa! (SKRATTAR)
Glid ner, Anna!
(ANNA ANDAS TUNGT)
(BÅDA SKRIKER)
(OLOF RYSER)
(STÖNAR)
Vi klarade det!
Spring, spring, spring, spring, spring, spring, spring!
(KRISTOFFER FLÅSAR) (KRISTOFFER STÖNAR)
KRISTOFFER: Kom igen, kompis, fortare!
(ANNA STÖNAR)
(ROPAR) Kristoffer!
(OLOF FLÅSAR)
OLOF: (ROPAR) Fortsätt bara!
ANNA: (ROPAR) Kristoffer!
Kom igen!
(HUTTRAR)
ANNA: Nej.
(ANNA FLÅSAR)
(SKRIKER)
KRISTOFFER: (ROPAR) Whoa!
(KRISTOFFER SKRIKER)
(ROPAR) Sven!
Bra där.
- (HÖRS TYDLIGT ATT VINDEN VINER) - (ANNA HUTTRAR)
(SVAGT) Kristoffer...
- ANNA: Kristoffer... - KRISTOFFER: Anna...
(ROPAR) Anna!
(FLÄMTAR)
(VINDEN VINER SÅ HÖGT ATT DE SKRIKER TILL VARANDRA)
Elsa! Du kan inte fly längre!
Ta bara hand om min syster.
Din syster?
När hon kom ner från berget var hon svag och kall.
(FORTSÄTTER) Hon sa att du hade frusit ner hennes hjärta.
ELSA: (FÖRTVIVLAT) Nej.
Jag försökte rädda henne, men det var för sent.
(FORTSÄTTER) Huden blev till is, hennes hår blev vitt.
Din syster är död!
(FORTSÄTTER) På grund av dig.
(FÖRTVIVLAT) (TYST) Nej.
(PÅ GRÄNSEN TILL ATT GRÅTA)
(SNYFTAR)
(ALLA FLÄMTAR)
(HUTTRAR)
(FLÄMTAR)
Kristoffer.
(ANDAS HÖGT) Anna!
(HÖR SVÄRDET DRAS UPP)
Elsa?
(STÖNAR)
(ROPAR) (EKAR) Nej!
(HANS STÖNAR)
(ANNA ANDAS UT LÅNGSAMT)
(FLÄMTAR) Anna!
(RÖSTEN DARRAR) Åh. Anna...
(FORTSÄTTER DARRA) Nej. Nej!
(FORTSÄTTER) Snälla, nej.
(ANDAS TUNGT)
(ELSA SNYFTAR)
Anna?
(FLÄMTAR)
(FLÄMTAR) Anna?
(ELSA SUCKAR)
Åh, Elsa.
Du offrade dig själv för min skull!
Jag älskar dig.
(FLÄMTAR) "En äkta kärlekshandling kan tina ett fruset hjärta!"
"Kärlek kan tina"?
Kärlek... Så klart!
Elsa?
Kärlek!
(FLÄMTAR)
(KÖR UTANFÖR FILMEN VOKALISERAR SAMMA MELODI SOM I BÖRJAN AV FILMEN)
Jag visste att du kunde.
Helt ärligt, det här är den bästa dagen i mitt liv!
Och antadligen den sista...
Olof! Håll ut lille vän.
Åh, åh, åh!
(FLÄMTAR)
Mitt alldeles egna snömoln! (SKRATTAR FÖRTJUST)
(HANS STÖNAR)
ANNA: Ah-ah-ah.
Anna?
(FORTSÄTTER) Men hon frös ju ner ditt hjärta.
Den enda som har ett fruset hjärta här, är du!
(HANS STÖNAR) (HAN SKRIKER)
(ALLA HURRAR)
(BÅDA SUCKAR)
- (SVEN STÖNAR) - (KRISTOFFER SMÅSKRATTAR)
SJÖMAN: Nu hissar vi seglet!
(STÖNAR)
FRANSMAN: Jag ska skicka lymmeln tillbaks till sitt hem.
(FORTSÄTTER) Vi får väl se om hans 12 äldre bröder tycker om hans uppförande.
Arendal tackar er.
HERTIGEN: Det här är oacceptabelt.
(FORTSÄTTER) Jag lider av ångest. Jag har blivit traumatiserad.
A-aj! Jag har nackspärr.
Finns det nån läkare som jag kan träffa?
(SKRIKER PÅ DEM) Och jag kräver att få tala med drottningen!
KAJEN: Åh. Jag har ett meddelande från drottningen.
(LÄSER) "Arendal kommer härdanefter och för all framtid -"
(FORTSÄTTER LÄSA) "- avstå all slags handel med Vassleby."
Vessleby!
- (FORTSÄTTER) Det heter "Vessleby"! - SOLDAT: Sätt fart.
Kom! Kom! Kom nu!
(STAMMAR)
Okej. Okej! Jag kommer!
- (STÖNAR) Stolpe... - Oj. Förlåt.
ANNA: (UPPHETSAT) Okej, okej.
Vi är här.
- (SKRATTAR UPHETTSAT) - (FLÄMTAR)
ANNA: Jag är ju skylldig dig en släde.
- Menar du allvar? - Ja!
Och det är den senaste modellen.
(STAMMAR) Nej. Ja-jag k-kan inte ta emot det.
Det måste du. Ingen retur. Inget byte. Drottningens order.
(FORTSÄTTER) Hon har utnämnt dig till Arendals officiella ismästare och leverantör.
- Va? Såna finns inte. - Jo, det gör det visst.
Den har till och med en kopphållare. Tycker du om den?
Tycker om den?! Jag älskar den!
(ANNA SKRIKER) Whoa!
Jag skulle skulle kunna kyssa dig!
Skulle jag. Alltså, jag vill det. Jag...
(STAMMAR) Får jag? Du vill? Jag menar: vill du?
Vänta, va?
Det vill jag.
Sommar!
(SKRATTAR)
(FLÄMTA) Ååh...
Hallå! (SKRATTAR)
(LUKTAR)
(UTANDNING)
(FLÄMTAR)
(NYSER)
- (FLÄMTAR) - (SVÄLJER)
(SKRIKER)
(GNÄLLER)
(SKRATTAR)
Är ni berädda?
(ALLA HURRAR)
(DE FLESTA FLÄMTAR)
(ALLA PRATAR UPPHETSAT MED VARANDRA)
(FOLK APPLÅDERAR)
(ALLA HURRAR)
- (APPLÅDERAR) - (KVINNA SKRATTAR)
KVINNA: Ooh! Whoo-hoo...
(SAMMA KVINNA) Snurra mig! (HON SKRATTAR)
ANNA: (SKRIKER) Oh-o-o-oh...!
Skönt att portarna är öppna.
Vi ska aldrig stänga dem igen.
(ANNA FLÄMTAR)
Åh, Elsa, dem är jättefina, men du vet att jag inte kan åka sk...
ELSA: (AVBRYTER) Kom nu! Du klarar det!
KRISTOFF: Se upp! Det kommer en ren här!
ANNA: Det går, det går! Det går inte, det går inte!
OLOF: Hej, på er!
- ELSA: Så där ja, Olof. - (OLOF SKRATTAR)
OLOF: Glid och snurr. Och glid och snurr.
(ANNA, ELSA OCH OLOF SKRATTAR)
Jag hoppas ni gillade filmen och den svenska texten för hörselskadade och döva som jag gjort och att ni kände att ni kunde hänga med i handlingen bra fastän ni inte hör! Om inte, kontakta mig via mail: anoympeerson@gmail.com så svarar jag så snabbt jag kan! Ni får självklart maila om ni har några possitiva saker att säga och som ni tyckte var bra!